Esimene, mis hakkas vastukajadest silma, oli kunstnik Ervin Õunapuu postitus tema Facebooki lehel.
"Avameelne oopus"
Mees, kes ise on viimastel aastakümnetel enim tuntud ja tunnustatud just lavakujundajana, kirjutab: "Ei saa ütlemata jätta, et tegu on üle hulga aja ühe väga hea, lausa eeskujuliku lavakujundusega, sealhulgas kostüümid. Viimati nägin samal esteetilisel tasemel stsenograafiat paar aastat tagasi Suures Teatris Moskvas. Seal Bolšoi ajaloolisel laval see jahmatas, täna siin vaimustas."
Esietenduseks oli spetsiaalselt kohale tulnud Oleg Lojevski (65), kes on Venemaa teatris kuulus mees, enamiku Venemaa suurte teatrifestivalide ekspert. "Ta juhib ka oma teatrifestivali "Reaalne teater", mis on praegusaja Venemaal üks vanemaid järjepanu toimuvaid festivale. Aastas vaatab ta üle Venemaa ära rohkem kui 300 lavastust. Oma arvutis hoiab ta 16 000 näitemängu, mille on kõik ka läbi lugenud. Viis aastat tagasi sai ta tuttavaks Eesti teatriprodutsendi Meosega, kes suutis temas tekitada nii suure huvi Eesti teatri vastu, et sellest ajast on ta Venemaal levitanud eesti draamatekste," kirjutas mullu Postimehes Lojevski kohta Jaanus Piirsalu.
Lojevski ütles Põhjarannikule, et tema meelest on tegu väga ausa ja avameelse oopusega.
"Suguvõsa- või perekonnalugu polegi ju niisama lihtne pajatada. Alati tahaks midagi lakeerida, et asi paistaks välja parem, kui tegelikkuses on. Mulle tundub, et Julia oli aus. On selline kunstisuund nagu uussiirus ning mulle tundub, et tegu on just uussiirusega. Julia tahab kõneldes ennast kuulata ja ta soovib, et kuulaksid ka teised. Aga eelkõige tahaks kuulda ja kuulata ennast, sest sa väljendad enda valu − just selles peitubki asja mõte.