Ühelt poolt võibki tunduda hullumeelsusena teha otsus suunata riigieelarvest 125 miljonit eurot uue õlitehase ehitamisse ajal, mil koroonaviirusest tingitud nõudluse vähenemise ja naftariikide omavahelise kakluse tõttu on naftabarreli hind kukkunud alla 30 dollari ja koos sellega on ka õlihinnad muutunud nii odavaks, et tootmise majanduslik mõttekus on sattunud küsimärgi alla.
Ent ajalugu on näidanud, et naftahind käibki üles ja alla. Võidab pigem see, kes alustab tehase rajamist madalseisus, kui ka ehitushinnad on allpool, ja saab valmis siis, kui hinnad on taas ülemises otsas. Esimese Enefit280 õlitehasega läks pigem vastupidi. Riskid jäävad nii või naa, ent vaadates, kui palju on põlevkivitööstus seni Eestit toitnud, tasub selliseid riske võtta. Ida-Virumaa seisukohast eriti.