Lisaks oli osalemise kultuur öö ja päev: kui maal osalesid ja vedasid tegevusi ikka samad õpilased, siis riigikoolis oli ühtäkki igal õpilasel oma nišš ning olümpiaadide koolivoorus osalemine oli auasi, isegi kui ei mindud võitma.
Kui lugejate seas peaks olema inimesi, kes argumenteerivad, et kui pannakse kinni gümnaasium, sureb selles piirkonnas elu välja, siis ütleks ma neile inimestele, et kas nad ise on teinud väga halba tööd kohaliku kogukonna arendamises või on teinud seda kohalikud otsustajad ja valitsejad. Sest kui ainuke viis noori piirkonnas tegutsemas hoida on nad kohaliku haridusasutuse külge siduda ning "hirmutada" neid kodukohast mitte lahkuma, sest siin on mugav ja turvaline, siis sellest metsikut piirkonna arengut ei tule.
Piirkond peaks olema niivõrd atraktiivne või vähemalt jätma noorele niivõrd ägeda ja kustumatu mälestuse, et ta tahaks naasta või mujalt Eestimaalt sellesse piirkonda tulla, olles omandanud teadmisi ja kogemusi ning kogunud tutvusi mujal.
Kokkuvõttes, ärme tee noortele karuteenet, vaid suuname neid teadlikumalt juba põhikooli jooksul mõtlema oma tulevikule ning tegema 9. klassi lõpus teadlikku valikut. Kõige lihtsam on valik, mis tehakse ära sinu eest, seega harjutame ja õpetame noori tegema enda arengule kõige kasulikumaid valikuid.
Indrek Nägelik pani sotsiaalmeedias kirja oma mõtted vastukajana Põhjarannikus 2. detsembril ilmunud uudisele "Riik tahab lõpetada gümnaasiumihariduse andmise Kiviõlis".